"ראיתי כל כך הרבה סרטונים ישנים של פיודיפאי"
"אהבתי אותו.. בימים ההם"
" מתגעגע לפיודיפי הישן, כשהוא היה יותר זמן עם קריי וקן"
"להיות כנה.. הפיודיפאי הישן יותר טוב מהפיודיפאי של היום"
"אני מתגעגע לפיודיפאי הישן"
"אני מתגעגע לפיודיפאי *הישן*"
"הפיודיפאי הישן"
"אני מתגעגע לפיודיפאי הישן!!!!"
"בזבזתי את כל היום על סרטונים של פיודיפאי הישן - זה היה מבריק !"
"אני צעקתי!"
"אני מתגעגע לפיווודיייפאי הישן ! אלוהים ! "
[מוזיקת אבל]
בואו נדבר על זה
*מוזיקת פתיחה של Good mythical morning *
עכשיו, תקשיבו
אני עשיתי סירטוני יוטיוב לאורך 5-6 שנים
ו...
ברור שעברתי שינוי משמעותי מהסרטון הראשון לאחרון
אני מרוצה איפה שאני נמצא כיום, אבל זה עדיין נראה שהרבה אנשים..
תקועים בימים עברו
ואני מבין את זה!
זה מתי שהרבה אנשים הגיעו לסרטונים שלי ..
ו..
הפעם הראשונה שאתה חווה משהו, תמיד הוא יהיה הכי טוב
אני לא צודק ??
אה?
אבל חשבתי שנראה ביחד סרטונים מהעבר וסרטונים חדשים ואז נוכל
בערך..
להראות את העובדות, ולרא - לראות איך זה
אולי אני פשוט משוגע.
בואו נתחיל עם "HAPPY WHEELS"
אני מקבל הרבה תגובות על זה שסרטוני HAPPY WHEELS הם הסרטונים הישנים הטובים
עשיתי לפחות 65 פרקים של הסדרה
בתקופה של.. 11 חודשים
אני פשוט צילמתי ..
10 דקות, לא ערוך, בלי מצלמה
עוד לא בחרתי את השלב עדיין
"פיווודיייפייי"
"ברוכים השבים לHAPPY WHEELS"
"זה תענוג לשחק.."
אני עושה את היציאה (פתיחה, טיפש) בזמן שאני מחפש שלב
*צחקוק*
"אבל אבא אני מפחד - לא אבא!! אההה"
*זה לא הלך לפי התוכנית.."
"אבא אתה בסדר? אההההההה אבא אההה!"
הבנתי.
[מגחך]
האמת שזה היה מצחיק
"מקליט. כן."
תראו, אני בודק אם אני מקליט לפני שאני אפילו מתחיל.
אני לא יודע.. אני מבין למה אנשים נהנים מזה..
ואני.. אני עדיין.. אתם עדיין יכולים לראות אותי שם, אבל.. זה כלכך גרוע *צוחק*
"הפוסטר הזה, הוא מראה כמה גיי אתה! תראה!"
אני חושף את עצמי כאן.
אני לא יודע - אני לא.. ממש לא אוהב את זה.
אני מרגיש כאילו זה היה..
אני עדיין עושה בדיחות טיפשיות שאני לא צריך לעשות,
אבל אני מרגיש כאילו אז אני לא הבנתי.
אני הייתי כלכך לא בוגר, ואני חשבתי שדברים היו מצחיקים רק בגלל שהם היו מעליבים.
אז הייתי אומר הרבה שטויות. אני לא גאה בזה- באמת שלא
אבל אני גם שמח שהתבגרתי מהם
" אבל אבא, הוא רוצה להרוג- אני לא אבא שלך!"
כאילו... זה 23 חלקים מאוחר יותר ואני עדיין עושה את הבדיחות הטיפשיות האלה על הילד.
זה רק אותו דבר, עוד פעם ועוד פעם.
בנוסף, הסירטונים האלה, אני פשוט הקלטתי את עצמי, איזה, 15 דקות.
אני כנראה מקליט עכשיו לאפילו חמש פעמים
יותר מזה רק בשביל שאני אוכל לקבל חומר משעשע ורק בשביל להראות את הדברים הכי טובים.
עוברים ל"AMNESIA" - הסדרה שכולם חיברו אותה ל- פיודיפאיי הישן והטוב.
אני אוהב את הפתיח הזה.
אני גם נהיה נוסטלגי כשאני רואה את הפתיח הזה.
זה לפני - אה - "BINDING OF ISAAC" היה פופולרי גם כן, אז אף אחד לא ידע מאיפה גנבתי את הסגנון הגרפי הזה *מצחקק*
"מה נשמע ברוס, השם שלי הוא פיווודיפאיי"
אני נראה כמו כזה חרא קטן *מצחקק* (שנאה עצמית פיודס! :Dׂ)
"מאחורי זה- אני מתכוון, אני שם את זה בפסנ- אני שם את זה.. אוי לעזאזל עם זה. אני לא זוכר.. אני פאקינג בן אדם טועה."
"בסדר. זה באמת הבית שלי??"
זה מצחיק, בגלל שאני מקבל הרבה תגבובת של אנשים אומרים
"בימים האלה, הוא היה יותר טבעי ולא אימץ את ההומור הזה"
אבל האמת היא, אני נסיתי כלכך פאקינג חזק לעשות בדיחות בזמן ששיחקתי במשחק הזה
כאילו, יש חלק שאני לא סיפרתי עליו, אני- אני נהיה מעוצבן בגלל שאני לא
חושב שהסרטון מבדר מספיק, אז אני אומר "לעזאזל! אני לא מצחיק מספיק!"
*יא, יא. יא... יא...* "פאק, אני לא מרגיש שאני מצחיק היום."
יש לנו גם את זה. זה סרטון שאני העלתי בטעות.
זה קיבל 300,000 צפיות.
בימים ההם, אני פשוט עשיתי הכל בדקה האחרונה.
כאילו, אני הייתי מצלם את הסרטון, מסיים את הסרטון, מעלה את הסרטון,
וזה היה תהליך מלחיץ כלכך בשביל לעשות את זה.
אבל כאן, לא הייתי בבית כשהעלתי את הסרטון הזה.
בגלל שאני וה- אני זוכר שאני ומרציה הלכנו לקולנוע ואני בטעות העלתי את
הפייסקאם שלי, במקום את הסרטון עצמו, ופרסמתי את זה.
אז זה .. 11 דקות שלי, פשוט עושה פייסקאם.
אני תוהה מה היה קורה אם הייתי עושה את זה היום. *מצחקק*
תראו אותי! תראו את השפםםם!!!!!!
*נקרע מצחוק* (פיודס תרגע בבקשה)
או....
אני מניח.. *צוחק*
*ממשיך לצחוק* (פיודס מה ביקשתי ממך)
אני מניח שכמה הרגלים לעולם לא משתנים!
לעזאזל.. אני אוהב איך שזה עדיין בערוץ..
עכשיו,"AMNESIA", היה המותק שלי.
"AMNESIA" היה ה- הסדרה שממש קידמה את הערוץ שלי.
הנה פרק אחד, מהפלייטרו..
"זה טוב"
"רציתי לחזור"
שבו אני מנסה לפתור פאזל...
"אני יכול ללחוץ עלייך כל היום"
"זה מה היא אמרה"
בדיחת "זה מה שהיא אמרה", זה קורע. (-_-)
אני תקוע בפאזל היחיד הזה...
לכל... הפרק.
הנה אני משתמש במילה "מפגר" בכותרת, עוד פעם.
אני הייתי מאוד ילדותי אז (ועכשיו לא). אני צריך לצנזר את כל הסרטונים האלה.
תגובה: "זה היה די מתסכל לצפות. הוא המשיך ללכת קדימה ואחורה
באיזור של הצינור ביוב במקום לחזור.."
אהה.. כן, אני יודע. זה זה פשוטו כמשמעו *מצחקק*
הפלייטרו שלי היו האמת נוראיים *מצחקק*
בנאדם, הייתי כלכך חמוד אז. אני מבין את זה עכשיו,
אני מבין את זה. אני באמת נראתי חמוד יותר אז.(הזקן פיודס)
ולהיות הוגן, הייתי יותר מפוחד אז.
הפעם הראשונה שחוויתי משחקי אימה, זה כמובן הפעם הכי גרוע, אתם יודעים.
אני עדיין מפחד, וזו הסיבה העיקרית שאני לא משחק משחקי אימה יותר...
בגלל, אנשים מצפים לתגובה אפית ממני בכל פעם..
ואלה אם כן יש קפיצות פחד אמיתיות במשחק, אני לא באמת נהיה מפוחד כלכך.
ואני עדיין מת מפחד כשאני משחק משחקי וידאו.
"SOPHIE'S CURSE" היה הסרטון האחרון שהעלתי, וזה היה מעולה וכולם אהבו את זה
וגם אני. זה עדיין מאוד כיף בשבילי לפחד ממשחקים, רק לא כל יום.
גם אז- זה היה גם מעניין בגלל שאז זה היה קשה למצוא משחקים לשחק בהם,
אפשר לראות איך יוטיוב עיצב את תעשיית המשחקים.
זה משחק שנקרא "THE LOST SOULS". זה היה אחד מ אולי-- אני יכול כנראה לספור את הכמות של
משחקי אימה לפני סלנדרמן עם האצבעות שלי. כאילו, היו כלכך קצת משחקים
לשחק בהם שהגיעו אל סרטוני יוטיוב וזה היה-- זה היה אחד שהיה ממש טוב.
עכשיו יש כנראה מאות או מליוני משחקים כאלה.
למפתחים יש הטבות מהערוץ שלי שלי יש הטבות גם כן,
אתם יודעים, זה דבר הדדי...אני הייתי פעם עושה לייק לכל הסרטונים שלי *מצחקק*
והשישי עם פיודיפי הישנים והטובים, שצולמו במצלמת אינטרנט,
לא שהאיכות משנה. אני הייתי מקבל הרבה ביקורות על איכות גרועה אבל אני תמיד חשבתי שלאנשים
לא אכפת מאיכות, הם רק רוצים סרטונים טובים ומשעשעים. זה תמיד בא ראשון.
אבל להיות הוגן, אלה 13 דקות שלי, לא חתוך, רק עונה על שאלות. מכוון את המצלמת אינטרנט שלי.
אני כנראה הייתי טוב יותר בלרתק את הצופים שלי, אבל להיות הוגן, הצופים שלי
היו קטנים יותר אז. אני מרגיש שזה היה מאמץ בשבילי להסתגל
למלהיות כזה קטן לכזה גדול ועדיין להיות עם מערכת יחסים קרובה עם הצופים שלי.
בגלל שזה מה שאני אוהב כלכך ביוטיוב, זה למה אני תמיד קורא את התגובות
ותמיד מתקשר איתכם, ברוס, זה בגלל שזה
משהו שאני אוהב לעשות. אם אתם, ברוס, לא היתם קיימים אני לא הייתי עושה סרטונים, בכנות,
אני מאוד, מאוד מרגיש שקיבלנו את הקשר הזה בחזרה. אנחנו עושים את
הסירטוני יצירה הטובים האלה, שאני מגיב ליצירות שלכם, ברוס, ואני אוהב את זה
ולהקשיב להודעות קוליות, לסקור פאנארט... כל הדברים האלה הם כלכך מגניבים.
אני אוהב את הקשר הזה ביננו. אני מרגיש כאילו בפעם הראשונה אחרי הרבה זמן
שהחיבור הזה חזר וזה מאוד מאוד חשוב בשבילי, במקום, כאילו
לסחוט משחק אחד לסרטון אחד אני עושה שלושה משחקים בסרטון אחד בגלל שאני
רוצה שזה יהיה הסרטון הכי טוב שזה יכול להיות, אני רוצה שזה יהיה הכי משעשע שיש,
שאני, באמת, יכול כנראה פשוט להשאיר את השלושה סרטונים הנפרדים האלה
ולהשיג את הכסף. אבל בכנות, תאמינו בזה או לא, יותר אכפת לי שהסרטון
הוא משעשע. זה תמיד, תמיד מגיע ראשון, והסוגים האלה של הסרטונים
כמו, להמשיך לדבר ואף אחד לא מתפוצץ-- הם היו כלכך ערוכים, קיבלו כלכך הרבה עבודה לתוכם רק בשביל שיהיו
הכי מצחיקים שאפשר, הכי משעשעים שאפשר.
שעות על גבי שעות של עבודה בשביל לעשות את זה. אני חושב שאנשים שוכחים את זה. והסרטונים האלה
קורעים מצחוק, הודות לזה. אני בטוח שאם הם היו לא חתוכים הרבה אנשים עדיין
יאהבו את זה באותה ויהנו מזה באותה הדרך, אבל לא הרבה אנשים יוכלו
לצפות בסרטון ארוך כלכך. זה פשוט העניין. בשבילי, השיפור הוא ברור
בשבילי, גדלתי כלכך בתור בדרן,
בתור קומיקאי, אבל גם בתור בן אדם. אני מרגיש כאילו אז הייתי מאוד ילדותי
ומאוד מבולבל. אני לא ידעתי מה עשיתי אבל אני יודע שנהנתי מזה וזה באמת
הודות לכם, ברוס. אני תמיד קורא את התגובות, אני תמיד מקשיב למשובים ולביקורות
ואני מרגיש שזה חלק חשוב.
ביקורות מאוד עזרו לי לגדול,
ואני מאוד שמח לגבי זה, ויותר מכול אני מאוד גאה ממי
שאני היום, ואני גם מתרגש להמשיך להשתפר לעתיד.
ישן, חדש-- אני מרגיש כאילו זה לא משנה. אני הולך להמשיך לעשות סרטונים שאני
שאני אוהב לעשות ושבתקווה אתם, ברוס, תאהבו לצפות ו-- באמת, תודה לכם ברוס,
כלכך שאתם צופים בי ותומכים בי במשך השנים, למרות שלפעמים
דברים הם שונים,
למרות שלפעמים יש שינויים שאתם לא אוהבים, ואם אתם עדיין תומכים בי
דרך זה, אני באמת, באמת מעריך את זה. הייתי צריך לעשות בחירה
במשך השנים כשאמרתי, אני רוצה לעשות את הסרטון שאני רוצה לעשות. לא רק
האלה שהמעריצים שלי רוצים לצפות בגלל שאז אני לא הולך להיות אמיתי עם עצמי
ועם מה שאני עושה ובסופו של דבר אני רק הולך לשנוא את עצמי ואת מה שאני עושה. אבל, כן,
זהו זה. ישן נגד חדש,
כך או כך, תודה לכם. ואם יש דבר אחד שלעולם לא
ישתנה, זה הברופיסט. תודה לכם ברוס בתמיכה בי במשך השנים
אתם באמת עושים ברופיסט בסיום?
אתם רוצים לעשות את זה לזכר ימים עברו?
בסדר, הנה אנחנו באים, אתם מוכנים?
ברופיסט. (לקח לי נצח לתרגם את הסרטון הזההה)