[Skrikande däck]
♪ ♪
[ringande telefon]
Gwaa! Bwaa! Vad?! Vad? Jaha.
Spanare, det är Pauling. Säg att du fick portföljen.
Javisst.
Och ingen såg er?
Ah. I princip ingen.
Spanare, jag är här nu.
Tja, det är en rolig historia...
Hejsan, Ms. Pauling! Vi hade ihjäl alla och tog en portfölj!
Inte alla, Soldat. Ni lämnade sju vittnen, killar.
[Pistolskott]
Sex.
Pauling : Se bara till att portföljen är i säkert förvar, okej?
Ha en bra helg, killar.
Hejdå, Ms. Pauling! Jag går ur bilen nu!
Hej då.
Hey, hey, Mrs. Pauling! Innan du går. Öhh—
[Spanare stammar]
Spanare. Va? Säg någonting.
Du är antagligen helt upptagen den här helgen, eller hur?
Lustigt att du nämner det. Öh.
Det verkar som att jag kommer att begrava kroppar hela helgen.
Så att ni inte hamnar i fängelse.
Åh b-bra. Så vi är båda upptagna.
[sirener]
Åh. Måste gå.
En massa folk upptagna med uppdrag.
SPY: Bjuder ut den där kopplingstonen igen, ser jag.
Dra åt helvete, Spion!
Nämen kolla på allt det här. Vad har ni nördar jobbat med då?
Snyggt fångat.
Ja du. Lyssna. Öh... Vi har gjort några tester på teleportören.
Så ja. Ni borde alla ta en titt på det här.
[Teleportörljud]
Spanare: Wow. Ni kan teleportera bröd.
Det var. Stora nyheter. Öh. Har Demon kommit tillbaka med ölen än?
Ahh! Vad i hela friden är det där?!
Tumörer.
Ni förstår vad det här betyder, va?
Soldat: Ahhhhhhh!
Vi kan inte teleportera bröd längre!
Ingenjör: Vänta! Vänta... Inte riktigt, Soldat.
Du kan teleportera så mycket bröd du vill.
Det gäller allihopa.
Om det finns någonting som någon skulle vilja göra innan ni—
Tja. Dör. Så är det nog dags nu.
Spion: Hur lång tid har vi innan tumörerna dödar oss?
Tja, låt oss se. Alla vi använder teleportören låt oss säga sex gånger om dagen.
Gånger fyra år. Minus att vi inte är bröd. Hmm.
Tre dagar. Ja. Vi har alla—
tre dagar kvar att leva!
Wooooooooooooo!! Wooooo! Woo.
Vad?
Spion: Det här är en hink.
Gode gud.
Det kommer mer.
Nej!
Den innehåller den sista önskan hos varje man här inne.
Spanare. Du samlade in allas sista önskan?
Javisst!
Utmärkt. Mina herrar, synkronisera era dödsklockor.
[pipljud]
Vi har sjuttio timmar kvar att leva. För de flesta är det ingen tid alls.
Vi är inte de flesta.
Vi är legosoldater. Vi har resurserna. Viljan.
Att ge dessa timmar betydelse!
Klockan tickar, mina herrar. Låt oss börja.
Vår första sista önskan är Spanarens. Han—
har ritat en bild där jag blir överkörd av en bil.
Jag har någonting som strålar bort från mig.
Ja, de är stinklinjer. Det är därför bilen körde på honom. För att han luktar.
Jag förstår. Här har du ritat mig när jag—
har sex med Eiffeltornet.
Eiffeltornet har sex med mig.
Oss båda efter samlag.
[tyst mimande]
Jag gråter och Eiffeltornet har stinklinjer som kommer ut från det.
Lade någon förutom Spanaren ett kort i hinken?!
Spanare: Typiskt spanaren. [fnittrar]
Fantastiskt. Det här var bara ett enda stort slöseri med min tid.
Du läste inte mitt.
[Suck] Står det att du vill ha hinken?
Ja!
Vi syns i helvetet!
[Flämtning]
[Dörrknack]
Gå härifrån.
Hej, öh, har du tid?
Åh, Spanare. Snälla. Dra åt [bleep].
Ja. Det var, det var roligt. Umm. I alla fall Ja—
[Skrik]
Vänta! Vänta! Vänta! Aj. Kom igen, Spion.
Jag pressar mitt huvud genom en dörr här för att säga förlåt.
Gör det fort.
Så jag skrev ner en sista önskan.
Jag skulle, åh. Jag skulle vilja gå på en dejt med Ms. Pauling.
Du? Du är hemsk med flickor.
Va? Nej. Nej. Nej. Spion, kolla på det här.
Och det här. Och det där. Spion, kolla på allt det här.
Hah. Nej. Jag är jättebra med tjejer.
Vi har hinkvis med kyckling. Vill du göra det?
Eh. Visst.
Du, Spion. Du är fantastisk med damer.
Du vet, de med klass. De som luktar bra och kan läsa.
De som inte faller för en sån som jag.
Hmm, och vad beror det på, tror du?
Kom igen, Spion, jag vet inte.
Jaha, ett mysterium vi tar med oss i graven då. Hejdå.
Vänta. Vänta. Åh. [Suck]
Okej. Kolla här. Visst. Spion. Det här stannar mellan oss. [Suck]
Du är bättre än mig. Okej? Jag behöver din hjälp.
Jag gör det på ett villkor.
[Mikrofonljud]
Säg det där igen.
Förför mig.
Dig?
Förför mig.
Va, Spion? Jag kommer inte...
Förför mig!
Visst. Visst. Okej.
Tjenare, snygging. Jag har en hink kyckling.
Jag är en kvinna. Jag gillar mina män farliga. Mystiska.
Du vill bli min älskare?! Förtjäna det. Förför mig!
♪ ♪
Spion: Sista frågan. Du har en middagsdejt klockan sju.
När anländer du?
Sju. På morgonen. Kollar igenom restaurangen, gör bakgrundskoller på personalen.
Kan jag lita på kocken? Om inte måste jag döda honom.
Göra mig av med kroppen, ersätta honom med min egen kille, senast 4:30.
Du är redo.
Verkligen?
Nej. Allt du just sade var galet och vi har ingen mer tid.
Gratulerar. Du är ett misslyckande.
Åh. Jag misslyckades, minsann?
Ja.
Gjorde jag det?
Ja.
Gjorde jag det?
Spanare, vart är det här på väg?
Vart det här är på väg är att jag inte behöver dig. Jag tar hand om den här daten själv.
På egen hand?
Jajjemen, Herr storfräsare, på egen hand.
Så du kan ta ditt lilla misslyckande, rulla ihop det fint och...
Just det, skit, jag måste gå.
Skit på dig förresten.
[Larm]
Är du redo?
Redo!
Åh.
[rytande]
[skrik]
Helvete.
[Larm]
Du är redo. Okej. [Djupt andetag]
Ahhhh!
Ms. Pauling. Vilken oväntad överraskning.
De tog portföljen. Oroa dig inte, vi kan fixa det här.
Vi hämtar tillbaka den så Administratören aldrig behöver veta.
Du är. Du är...
Ahhhh.
Demo: Full!
Soldat: Rund! Mjuk! Nej, rund! Demo: Suddig!
Förtjusande.
Pauling: Ah visst. Du med.
Vänta lite. Det där är portföljen, precis där. Spanare, du...
Har du en bal?
Ja. Nej. Ja typ. Saken är. Ja, saken är den att.
Killar! Hörni grabbar, lyssna! Det är bara bröd som får tumörer.
Det är inte ens tumörer. Det är någon form av medvetet skönhetsmärke som—
bara metastaserar i en miljö med rent vete.
Kolla på det här.
Åh titta. Den hatar mig så mycket.
[skrattar]
Så det är ingen fara. Så länge ingen teleporterar något bröd.
Fråga.
Vad är din fråga, Soldat?
Jag teleporterade bröd.
Va?
Du sade att jag skulle.
Hur mycket?
Jag har inte gjort någonting förutom att teleportera bröd i tre dagar.
Vart?! Vart har du skickat det?!
[Muller]
Spanare. Jag har ledigt en dag per år och du slösade just bort den på—
det här! Hejdå.
Vänta! Vänta! Vänta! Öh. Varför tar vi inte och diskuterar det över en middag?
[Vrål]
Vad i helvete är det där?!
Spring, Ms. Pauling!
Nu, doktorn!
Jag tycker att det går ganska bra.
Gå nu.
Hej, Ms. Pauling. Åh, jag är så ledsen.
Gud, Spanaren, för vad? Att du tryckte på den enda knappen du aldrig fick trycka på?
Har du någon aning om vad som är i en portfölj som...
Åh! Åh! Ge mig din klocka!
Ja. Precis. Du förstår, det är där allt det här börjar.
Nej, förresten vänta...
[Skrik]
Ha! Ha! Ha! Jag teleporterade bröd!
Så det för mig till poängen med den här historien, vilket är att jag gillar dig och—
du borde nog sitta ned för den här biten.
Killar! Stäng explosionsdörrarna!
Mrs. Pauling. Lyssna, mina få sista timmar ville jag bara...
[Vrål]
Kom igen!
Öh. Glöm det!
Pauling: Spring!
Åh gud!
[Skrikande]
Ahhhh.
Ah. Ms. Pauling, mår du bra?
Jag kan inte känna någonting nedanför min hals.
Åh Gud.
Åh. Nu känner jag det. Aj. Aj.
Åh Gud, jag är så ledsen. Det här är...
Det där var så roligt.
Är du inte arg?
Jag var ursinnig. Herregud, du satte igång portföljlarmet och—
du hade en bal av någon anledning. Men sen kom det här monstret och—
vi sköt det och vi byggde en bomb och jag tror att jag har brutit benet.
Kan vi göra det igen?
Ja, visst.
Vänta, nej. Det kan vi inte. Jag kommer att vara död.
Vänta, va?
Goda nyheter! Vi dör inte! Vi kommer att leva för evigt!
Jag sade inte det! Jag sade bara att vi inte är fulla med tumörer!
Tack och lov.
Det här var faktiskt min enda lediga dag det här året.
Åh.
Åh, men du kan följa med mig på några jobb.
Pauling: Imorgon ska jag slipa bort fingeravtryck med sandpapper från en hög med lik.
Spanare: Åh. Nej.
Pauling: Åh, du kan hjälpa mig dra ut tänderna ur en låda huvuden.
Spanare: Nej till det.
Tja, på fredag måste jag döda någon som tryckte på en portföljlarmknapp och... åh.
Du kommer redan att vara med på den.