Feliratot készítette: Laurelly ( Levi Póhr )
Tia, nővérem, adnál tanácsot?
Meg kérdezhetlek még egyszer?
Éreszted e valaha hogy összetörtél
A bűntudatod miatt amit
Magadban hordozol a barátaid szeretetének ellenére
És az erő amit adtak?
El hatalmasodott az idő
Amit nélküled töltöttem
Még mind emlékszem arra hogy éreztem
Elszigetelten magam
hogy távol tartsam a fájdalmat azoktól akiket szerettem
A féltékenységgel aminek
Engedtem hogy eluralkodjon rajtam
És bár próbálom meg gyógyítani
Nehéz elengedni a múltat
Amit meg valósítottam
Mert igazán hiányoztál
És ez túl sokáig tartott
Meg tudsz Bocsátani azért amit tettem?
Luna, hugom annyira sajnálom
Minden szempontot amit figyelmen kívül hagytam
Hogy milyen boldogtalan voltál
És a terhek amiket cipeltél
Évekkel később is tisztán emlékszem rájuk
Az idő múlásával (sem enyhült)
De nem hagyatom hogy múltunk
Be fátyolozza a vissza térésedet
Ezer év vége végre közeleg
És ahogy érkezik a tavasz
úgy törli le maga mögött a fagyott pusztaságot
És ezután ez az idő végre
Elrepül a fagyos éjszakai égbolton
És a vidámság átjárja a mezőket
Együtt tölthetjük az időt ahogy azt kellet volna évekkel ezelőtt
Szóval kérlek ne szomorkodj, Lu
Mert boldog vagyok hogy visszakaptalak
Hálás vagyok hogy itthon vagy
Köszönjük hogy végignézted!