(מוזיקת רקע)
בכל יום אני הולך לבית ספר שאוהב לעזור ללמוד,
אחת שתיים שלוש, הם הבסיס, חשבון פשוט, קל מאוד!
בעולמו הכיפי של באלדי אף אחד לא עוזב עד שלמד,
כל דלת נעולה חזק, נשאר בפנים עד שנקבל ציונים.
התלמידים עושים את מיטבם,
להגדיל את השכלתם,
להבין את החומר,
ללמוד קשה, לזכור כל פרט,
אף אחד לא רוצה ריתוק,
אנחנו רק רוצים תשומת לב!
אפילו כשהחיים קשים,
מטבעות משום מה מספיקים
כך אנו חיים את חיינו, מחפשים
את התשובות בכל דף ודף,
ואני תוהה אם יום אחד, אנחנו,
סוף סוף נשתחרר מהכלוב הזה,
האם זה בסדר להרגיש, ש-
אולי יש משהו עמוק יותר במשחק הזה?
אך לעכשיו, אין זמן לשאלות,
אז רק תתנהגו יפה
[זמן מסיבה!]
הולכים במסדרונות, מחפשים מחברות כדי שתהיה לנו חשיבות,
עקוב אחרי כל חוק או,
שהוא יוציא את סרגל העץ שלו!
כי הוא מקשיב תמיד
וצופה היטב בהתקדמות של כולם,
לכל טעות יש השלכות,
אז ענה נכון על כל שאלה!
תנסו להוסיף תירוצים,
זה לא יעזור בכלל!
בלדי יודע על כל דלת שאנחנו פותחים,
עוקב מאחור, אנחנו יכולים לשמוע אותו...
אין שום זמן למשחקים,
תתחמק מכולם ומכל צד,
עדיף לעזוב אותו בשקט,
תעקבו אחרי הפילוסופיה שלו!
כך אנו חיים את חיינו, מחפשים
את התשובות בכל דף ודף,
ואני תוהה אם יום אחד, אנחנו
סוף סוף נשתחרר מהכלוב הזה,
האם זה בסדר להרגיש ש-
אולי יש משהו עמוק יותר במשחק הזה?
אך לעכשיו, פשוט המשיכו להתנהג כראוי
לנקות במסדרונות, כדי לברוח, נצטרך להקריב כמה קורבנות,
אין מקום לקנא,
אין לי זמן ל...
לשחק, מחבואים,
כי בסופו של דבר הוא בטוח ימצא אותי,
חייב להיות אמיץ או להמשיך להתנהג טוב
לחשב עד שלא אדע מה זה לחשב, כל
סנטימטר של פחד זה כל מה שיש בי!
לא מבין, מה הפתרון?
הבעיה היא הבלגן במוחי...
אני נדחף, מכל הלחץ,
להיות כאן כשאני לא רוצה להשאר!
חייבת להיות איזו יציאה...
כדי לברוח.
[סגור]
כחול או אדום? מה יותר טוב? אתם מחליטים!