Jag göms, göms bakom ord av jod
Det är något oförklarligt
Det är något oberäknat
Jag gråter, gråter när vadsomhelst skaver
Förarglig är amygdalan min
Som jag inte kan göra ett dyft åt
Tricken och det banala med
varje tjugofyra
Kanske kan du tona ner det
Lite mer
Och jag, och jag vet inte
Åh allt jag tidigare visste
var kluster med hål
Öga för öga
Det är så leken går till
Genom att förlora min självkontroll
En lemlästad del av mig
Och jag utmanar hur leken går
Oss två emellan
så blir det bara värre
Från munnen
av en förbränd trasdocka
Åkallande att han lämnas ifred
Från munnen
av en förbränd trasdocka
Släng undan nålarna
och lämna honom ifred
Jag vet inte
vart tankarna uppstår ifrån
Dra i mina trådar
och svälj blodserum
Elden brinner
Och trasorna slits itu
Jag kan inte andas längre
För det ända jag känner till är
HÅL
Idag ändrades det någonting
Jag tänkte att det måste vara sant
Min pannlob satte mig
bakom mina egna trådar
För jag utmanar hur leken funkar
Jag säger det igen
Jag blir bara sämre
De tråkiga antagandena
att jag har smakat anständighet
Väntar på kolen att
förlora sin glöd
Och jag, och jag
Vet ej
Åh, allt jag någonsin sett tidigare
var kluster med hål
Väntar på att världen ska brinna
Väntar på att hålen ska stängas
Väntar på att världen ska brinna
Väntar på att hålen ska stängas
Jag kan inte se
Hålen i mina minnen
Elden och jag, själva igen
Skulden och jag, själva igen
Om vi tar det som har blivit draget isär
Om vi lagar något lapptäcke
Vänder ögonen mot trypo-marionetten
Jag kan inte andas ut längre
Med, ett två tre
Så fäster vi kompressorn
Dra mitt skinn och svälj blodserum
Eld brinner
Och trasorna slits itu
Jag kan inte andas in längre
Dag för dag och dag efter dag
jag orsakar problem ändå
Dra i brandlarmet
Jag menade aldrig något illa
menade aldrig något illa
Nå, låt säga att mina leder är sönderslitna
Och all fyllning faller ut
låt leksaken varvas ner
Det borde aldrig ha dragits upp
Jag menade aldrig något illa
Om vi tar det som har blivit draget isär
Om vi lagar något lapptäcke
Vänder ögonen mot trypo-marionetten
Väntar på att världen ska brinna
Så, ett två tre
Så fäster vi kompressorn
Larver äter bort allting
Ordet går runt
Att jag är trypo-marionetten
skratta med, jag sprider hål
Nu vet jag
att det har alltid har varit mitt fel
Och jag kan inte andas in längre
Förlåt mig