Opakování....
Je to něco, čeho si všimneš když dospěješ.
Období se mění, ale
jen na chvilku, než spadnou zpátky do nekonečně se opakujícího cyklu
Každou zimu jsem si všímala, jak srdce těch kolem mne chladla,
jako by léto nedokázalo rozehřát ani kousek ledu, než se zima vrátila.
Krini se mne jednou zeptala na tenhle cyklus.
Ptala se mne, proč se poníci bojí zimy.
Řekla jsem jí, že je to kvůli tomu, že poníci nemají rádi chlad,
že mají raději teplo léta než zimní chlad.
Zvláštně se na mě podívala, a řekla:
"No.."
"Já mám zimu ráda."
"Je tak klidná."
To bylo před mnoha lety,
ale já si ta slova stále pamatuji.
Teď,
jestli chceme ještě někdy vidět další léto,
musíme se všichni také změnit.
Ahoj, sestro!
Oh, tady jsi
Hezká schovka.
Jo. Přemýšlela jsem, že bych se doopravdy schovala, ale...
...našla jsem tenhle výhled.
Není ten rozbřesk překrásný?
To opravdu je
Překrásný jako vždy.
Jo... jako vždycky...
A pokaždé jiný...
Co tím myslíš?
Ja myslím... Víš...
Krása je v detailech
Každý východ slunce má své vlastní barvy, úhly, světlo a tak..
A ať už je tahle kombinace jakákoli,
je vždycky užasná.
To ano.
Pojď, Krini.
Počkej
Sestro
Jak...
Jak vysoko jsou...
...ty mraky?
Hmm
Určitě ne tak vysoko, jako ty.
Ale no tak
Já to myslím vážně
Hm
Asi tak míli?
Dobře, no tak nic
Tak jdeme.
Máme toho dneska hodně na práci, že?
Ano
Máme toho hodně na práci...