навіть якщо упрямо мої кулаки зжаті
навіть якщо зможу істинну розказати
ця дурна гордість спалить до тлу
і заставить знову бути Безмолвною тінью
шрами наче познач безкінечних поразок
довгий край до перемоги через тисячу сумнівів
скільки не старайся відтерти все без толку
я звикла і звикнеш тииии
нехай піднесеться крик
не дивись збреши
пекло ворота відперло
перший кінь пішла вже гра
наше життя війна
і ти її солдат
переміг не плач
виконуй свій наказ палач
навіть якщо зостались - викінь їх лахміття
навіть якщо я не в силах розпізнати добро між злом
зрозумію якось що померла
пам'ять про минуле в моєму біднім серці
скільки ж іще кричати в надії докричатись?
можливо вже давно мні час з надією прощатись?
я вже ледь вдихаю но меч тяжкий я піднімаю
проти злої армії гріхів!
нехай піднесеться крик
не дивись збреши
пекло в моїх очах
відбився назавжди
наше життя війна
ти її солдат
програв не плач
ти сьогодні сам собі палач
у вогні моєї душі
німа біль тремтить
нідочого тепер притворятись стаю льодяною
скінчився довгий бій
як стати знов собою?
бож в очах навік від війни замерз вогня стіной
скільки ж іще кричати в надії докричатись?
можливо вже давно мні час з надією прощатись?
я вже ледь вдихаю но меч тяжкий я піднімаю
проти злої армії гріхів!
нехай піднесеться крик
не дивись
нехай піднесеться крик
не дивись збреши
пекло ворота відперло
перший кінь пішла вже гра
наше життя війна
ти її солдат
переміг не плач
виконуй свій наказ палач
стіна з вогня
доля вже моя
забудь назавжди
або завжди пам'ятай
стіна з вогня
доля вже моя
жадний погляд війни
сам побачить мусиш